Att resa är viktigt för fantasin. Vår resa är helt inbillad.
Det är styrkan. Den går från liv till död.
Allt är inbillat. En påhittad berättelse. Så säger Littré.
Blunda. Det är på andra sidan livet.
Louis-Ferdinand Céline Resa till nattens ände
Eld!
Du är så jävla jobbig.
Jag lägger mig i min säng och släcker mitt ljus
Han kommer till mig i dag, han som är mig kär
Nån kommer hit, nån knackar på, nån ropar mitt namn
Jag rusar upp på bara fötter
Ja, han har kommit
Kommit, kommit
Kommit
- Sluta! - De hade körsbär i drinkarna!
Skitstövlar!
Jag ska knulla dig!
Har du sett Ermanno?
- Jag ska knulla dig! - Försvinn!
Vad fan gör du?
Nån har snott min mobil!
Så ska jag göra två filmer, i en spelar jag påve-
- i den andra spelar jag knarkare.
Vilka projekt! Ingen teater alltså?
Tanken är att jag ska spela i en Shakespeare-pjäs för Pietro.
Det är så ambitiöst, vi ska turnera i småstäder.
Jag håller på med en pjäs som...
- Och du? - Jag vet inte.
Jag kanske lägger av som aktris. Det skrivs inga bra roller.
Jag ska skriva en roman i Prousts stil.
Proust är min favoritförfattare... Och Ammaniti.
Vilket sammanträffande.
- Vem är det? - Känner du inte igen henne? Lorena.
- Vem? - Lorena, f.d. Tv-kändis.
- Hon är på deken. - Jag har aldrig sett henne.
- Jag har ingen tv. - Jag vet. Du säger det varje dag.
- Vad gör hon nu? - Inget.
Grattis, Jep! Grattis, Rom!
Grattis!
La Colita!
När mina barndomsvänner fick frågan var svaret alltid detsamma:
Musen.
Jag svarade: "Lukten som finns i gamlas hem."
Frågan var: "Vad är det du gillar allra mest i livet?"
Jag var känslig.
Jag skulle bli författare.
Jag skulle bli Jep Gambardella.
DEN STORA SKÖNHETEN
Du brydde dig inte om mig.
- Sluta nu, Romano. Vi är inte ihop. - Gillade du honom?
- Jag gillar alla och ingen. - Jag är så klart "ingen"...
- Kör du mig till flyget i morgon? - Ja. När åker du?
- Om tre timmar. - Tre timmar?
Jag kan sova på din...
Åk hem. Jag måste packa, jag vill inte ha folk hemma.
- Men jag bor ju på via Prenestina! - Hämta mig klockan åtta.
God natt.
Hörni!
Barn!
Kom!
Jag har ju sagt det tusen gånger! Jag vill inte ha med dig att göra!
Catellani?
Den bäste, naturligtvis.
Är det skräddaren Catellani som har sytt er kostym?
Det fanns inga tvivel om Malagnas uppsåt.
Flickan måste genast räddas.
- Han har druckit. - Bara för att glömma.
- Vill han ha örtte? - Ja.
Jag har en present.
Det är en lyckoamulett från mitt land.
Bra att den ger tur, för den är ruskigt ful.
Ha den på nattduksbordet och sluta klaga.
- Väck mig klockan tre, din rackare. - Jag gillar när du kallar mig det.
Jag älskar er inte!
Brava!
Gillade ni föreställningen?
Så där. Skallningen var intressant. Vi börjar från början.
Vi börjar med slutet. Talia Concept är en provokatör.
Det är inte viktigt att provocera mig.
Sluta prata om er själv i tredje person. Vad läser ni?
Inget. Jag känner extrasensoriska vibrationer.
Vi lämnar det extrasensoriska därhän. Vad menar ni med "vibrationer"?
Hur ska man förklara vibrationernas poesi med banala ord?
- Försök. - Jag behöver inte förklara nåt.
Jag skriver: "Lever av vibrationer men vet inte vad de är."
Jag gillar inte intervjun. Jag känner en konflikt.
- Är det en vibration? - Nej, en jävla plåga.
Mammas kille misshandlade mig.
Jag vill veta vad en vibration är.
Det är min radar mot världen.
En radar...?
Ni är en jävla pest.
Vi fick en dålig start. Talia Concept vill gärna göra intervjun.
Ni har förutfattade meningar. Talia har sex elva gånger om dan.
Hennes kille är konstnär som täcker bollar med koriander.
Talia Concept pratar om meningslösa saker.
Jag kan inte publicera sånt dravel.
Det går inte att gömma sig bakom nån "artistmask".
Vår tidning har bildade läsare som jag jobbar för.
Låt mig prata om min plågsamma men nödvändiga resa som konstnär.
Nödvändig för vem? Herregud, vad är en "vibration"?
Jag vet inte. Helvete, vad jobbig du är!
Jag vill ha en mer högtstående journalist!
Var lite taktfull när ni ber om det, redaktören är nämligen en dvärg.
Det är en jättekul intervju, Jep.
Inga fler skallningsintervjuer för min del.
- Hur gör hon? - Skumgummi.
Amatörteatern är inte död. Du har väl inget emot det jag skrev om dig?
Nej då. Det var ju det roligaste av allt.
Jag är ju en dvärg. Det är det första och sista man säger om mig.
Dina framgångar är välförtjänta, Dadina.
Men du har inte haft några vidare framgångar.
- Jag hade inte nåt att säga. - Skitsnack. Du är lat.
Du tar dig aldrig från Rom. Åk till Giglio och skriv om Concordia!
- Det uppvärmda riset är godast. - Det gamla är bäst.
- Vad ska du göra i kväll? - Som min föregångare De Blasi sa:
Jag ska göra två saker: En soppa och knulla.
- Det är två motsatser. - Det tyckte jag med. Hon sa:
"Inte alls. Det är två heta saker."
Jep, det är ett förlag i Ancona som vill göra en intervjubok med dig.
En intervjubok till? Alla ska intervjuas.
Jag säger samma sak som jag säger till alla. Låt det vara.
Vem köper en bok som heter "Jep Gampardellas galax"?
Det är en seriös titel. Annars blir man inte tagen på allvar.
Vad skulle jag säga? Jag skrev en bok för 40 år sen.
"Den mänskliga apparaten" är ett mästerverk! Den fick...
- Bancarellapriset. - Just det.
- Vi struntar i det... - Nej, det går inte.
Jag hamnar i en knepig sits. Jag har fått ett förskott.
- Hur mycket? - 1500.
- Du får 1500 av mig. - Nej.
Jag har pratat med teatern. Du får tre kvällar.
- Ljuset får du betala själv. - Vem bryr sig? Vilken nyhet!
Tack.
Vad gör du? Jag pratar ju!
Är du fortfarande uppe?
Det där är Viola Bartoli, änkan. Hennes man blev mördad.
Hon har en yacht som tillhörde Himmler.
- Vet du vad jag kallar Viola? - Vad?
- "Hon som inte bajsar." - Jag förstår inte.
Hon är petig. Såna vill inte bajsa.
När jag presenterade Trumeau sa pappa:
"Har fröken nånsin sett när min son bajsar?"
- Vad äckligt! - Vadå?
Jag och min fru är de enda som älskar varandra i hela Italien.
Orietta, tänk på vad du säger till Lello.
Lello kan lura vem som helst.
Han kan lura till sig alla dina pengar.
Jag har ordets gåva men jag jobbar inte alltid.
- Vad gör ni? - Säljer leksaker.
Han är blygsam. Han säljer leksaker till hela världen.
- Och han där? - Sebastiano Paf, en stor poet.
Han skrev: "Minns livet, inte minnena."
Han bantar för att inte förlora Dadina.
- Är de ihop? - Det beror på vem man frågar.
- Varför säger han inget? - Han lyssnar.
- Kan du sluta snorta? - Lägg av.
Jep har hittat en teater. Vill du ha huvudrollen?
Jag är ingen aktris längre, jag skriver.
Kanske regisserar jag en film...
- Viola, älskling. - Jag är så orolig för min son.
- Vad ska jag göra? - Kan du inte prata med honom?
- Går han i terapi? - Ja, men han vill sluta.
Psykiatriker är pragmatiska. Med lite Prozac...
- Det får honom att må sämre. - Han har alltid varit konstig.
Har du smakat på Ahès pizza? Den är godare än mammas!
Smaka en bit.
Du har bytt hårfärg.
Ja, jag känner mig "pirandellisk".
- Bra jazz, eller hur? - Nej.
Enligt min mening är bara den etiopiska jazzen intressant.
Jag kommer från Milano. Jag tycker att romarna är outhärdliga.
De bästa romarna är turisterna.
Vad är Italien känt för? Mode och pizza, inget annat.
Hur kan en som säljer leksaker vara en sån pessimist?
- Du är en dyster person. - Dyster?
Gisella tog ett lån för att betala frisören.
Jep tycker att jag är dyster.
Rom är den enda staden där marxismen regerar.
Om man är duktigare än nån annan tas man genast ner på jorden.
Rom är ren kollektivism.
"Ren kollektivism." Trams, Stefania!
Flaubert ville skriva om ingenting.
Synd att han inte träffade dig!
- Du är en kvinnohatare. - Allt handlar inte om dig.
- Jag är misantrop. - Man ska hata fullt ut.
Du är en dyster man.
Lello! Stannar du inte i kväll?
Mamma. Jag rodnar när jag ser dig.
Andrea... Du är galen.
Nej, jag är inte galen!
Jag har problem.
"När ljuset blinkade satte sig kärleken i hörnet"-
- "skygg och distraherad. Vi tolererade inte längre livet."
- Det var länge sen nån citerade mig. - Jag minns slutet.
Sluta nu. Snart spricker jag av högfärd.
Man förstår att du var väldigt kär när du skrev det.
Moravia sa ungefär samma sak.
Men han formulerade det lite bättre.
En gång såg jag Piazza Navona helt täckt av snö.
- Hur såg det ut? - Vitt!
När jag är i Rom bor jag där.
Långt utanför staden.
Vad jobbar du med?
- Jag är rik. - Ett bra jobb.
Du hade inte roligt, va? Jag vet att jag inte är nåt bra.
Varför säger du så? Det är tråkigt att vara duktig.
Man riskerar att bli... skicklig.
Jag trodde inte att du brydde dig.
Du är väldigt vacker, Orietta.
Jag brukar ta foton på mig själv, alla tider på dagen.
- Det är för att lära känna mig själv. - Intressant...
Mina vänner på Facebook säger att de är fina.
Du har säkert några nakenbilder med.
- Ja... - Jag visste det.
Vill du se dem?
- Visst. - Jag går och hämtar datorn.
Jag gjorde en viktigt upptäckt efter att jag fyllt 65.
Jag har inte längre tid att göra sånt som jag inte vill.
När jag kom till Rom som 26-åring...
... föll jag omedelbart ner, nästan helt omedvetet-
- i det man kan kunna kalla utelivets spiral.
Men jag ville inte bara höra till innefolket.
Sätt Sacconi i ledningen. Jag klarar inte av Antonini!
Jag ville bli kungen av innefolket. Det lyckades jag med.
Jag ville inte bara vara med på festerna.
Jag ville ha makten att kunna förstöra dem.
- Gambardella? - Det är jag.
Ursäkta att jag stör utan förvarning.
- Jag heter Alfredo Marti. - Angenämt. Jep.
- Jag bor här. - Jag vill inte störa.
Vad är det?
Jag är Elisa De Santis man.
Har ni barn?
Nej.
Jag kunde inte.
Det kunde jag.
Jag kunde.
Förlåt.
Förlåt mig.
Hon kunde också.
Elisa har dött.
I går.
Alfredo, du vet var jag bor om du behöver nåt.
Snälla, lämna mig inte ensam.
Vi var gifta i 35 år.
Men Elisa har alltid älskat dig.
Vad säger du?
Jag och Elisa var ihop när vi var barnungar.
Det var hon som lämnade mig. Jag minns inte ens.
Ja, det var hon som lämnade dig. 8 september 1970.
Du är uppriven. Det är normalt.
Jag är inte uppriven. Elisa älskade en enda man. Dig.
Hur kan du säga så? Ni var gifta ett helt liv.
För att jag har hittat hennes låsta dagbok.
Jag tog sönder låset.
Alfredo, mitt arbete är att skriva.
Tro mig, när man skriver så ger man utlopp för fantasier, lögner...
Jag var bara en bra kamrat.
Det är det enda hon skriver om mig.
Trettiofem år tillsammans-
- och om mig skriver hon två rader om att jag är en god kamrat.
Varsågod.
Vad ska du göra nu?
Samma som jag alltid har gjort.
Jag ska fortsätta att avguda henne.
Vad gör han?
Stanna!
Jep! Jep!
Duktigt, Jep!
Du klarade det!
- Har ni sett min dotter? - Er dotter? Nej.
Francesca!
Vem är du?
Vem jag är?
- Jag är... - Nej, du är ingen.
Ingen?
Men jag...
Francesca, var är du? Jag har letat i en timme efter dig.
- Är han ledsen? - Nej. Han känner sig konstig.
Det är bättre när han är ledsen.
- Ska du gå och lägga dig? - I går la jag mig halv elva.
Vad ska jag göra nu? Morgnar är nåt helt okänt för mig.
Då kan han hjälpa mig att städa.
- Det går inte. - Han är en rackare.
"Är det ett nytt folk som rasar innanför murarna?"
"Från jordens hålor tränger en febrig rök"-
- "likt ett magiskt filter in i mäns blod."
"Det formar en heroisk galenskap, helt olikt allt annat."
Vad säger du? Det är starkt!
Varför göra en bearbetning av D'Annunzio?
- Han är paradigmatisk... - Det skiter väl du i.
Intellektuella krumbukter ger dig inte värdighet. Det funkar inte så.
- Skriv nåt eget. Nåt om... - Jep.
...känslor, smärta... - Du har aldrig varit hemma hos mig.
Du delar lägenhet med studenter.
Är du ihop med den där surpuppan?
Nej. Jag har försökt miljoner gånger. Jag har fått en kyss.
- Vilken satkärring. - Nej. Hon är problematisk.
En satkärring. Jag kan typen, du behöver inte presentera mig.
- Vad gör du? - Morgongymnastik.
- Är det gymnastik? - Ja.
- Har du räknat dina kvinnor? - Jag är inte bra på aritmetik.
Du har haft sex kvinnor, och jag har presenterat dem för dig.
Sju.
Sju? När blev de sju?
Förra sommaren. Det är en vän till min syster i Nepi.
Hon har en sybehörsaffär. Hon är trevlig.
- Det betyder att hon är ful. - Och du och Orietta?
- Vem är det? - Hon var hemma hos dig i går kväll.
Hon är vacker.
Vid min ålder räcker det inte med att vara vacker.
- Jag funderar på att börja skriva. - Vilken underbar nyhet!
Har det hänt nåt?
Nej.
- Hurså? - Om du vill börja skriva igen...
...måste det väl ha hänt nåt?
Det händer alltid nåt i Rom. Det har inte hänt nåt.
- Vad tittar du på? - Kom.
De lärde känna varandra för tio dagar sen.
De har kysst varandra oavbrutet i tio dagar.
Dagens generation är hemsk.
Staten tar hand dem, sen tror de att de är smarta och studerar i USA-
- och struntar i oss. De känner inget ansvar.
Som ung svämmade jag över av ansvar.
Svämmade över av ansvar? Snälla nån...
Vad vet du? Du levde det ljuva livet i Neapel och skrev din lilla bok.
Jag kände inte ens av historiens vingslag.
Han har lärt mig allt om litteratur.
Jep och samhällsansvar är inte förenliga. Han är för lat.
Sluta upp med att smöra för din idol.
"Den mänskliga apparaten" är både trångsynt och pretentiös.
Det vet Jep, han har inte skrivit nåt mer.
- Och du själv...? - Jag har skrivit elva romaner...
...om samhällsansvar och en om partiet.
Plus manus till den där dokusåpan...
"Tjejfarmen" heter den.
Arbetet med tv är väldigt utvecklande.
Jag skitar ner mig, jag provar mig fram. Jag är ingen snobb.
Så en samhällskritisk författare har alltså passersedel-
- men inte en författare som skriver om känslor?
- Det är det hon menar. - Livsmålen är inte nåt sekundärt.
Som att fostra en familj.
Varje dag offrar man sig för att uppfostra barnen.
Eusebio och jag har fyra barn, vi har projekt ihop.
Det är svårt att ha en dubbelroll, men jag gör något viktigt.
Och vi som inte har barn, borde vi fundera på självmord?
- Jag pratar inte om dig. - Hon pratar om mig.
Dadina, jag gillar dig. Du är en tuff jävel.
- Skriver du så i dina elva romaner? - Ja, jag försöker vara modern.
- Nutiden är tuff. - De gustibus. Så självsäker.
Ska jag beundra dig eller känna avsmak?
- Jag är självsäker. Jag är 53 år... - Det kan man inte tro.
Jag är 53 år, jag har lidit, jag har rest mig. Jag har lärt mig mycket.
- Bra. Nu är ni äntligen tysta. - Jag dricker...
Vi gillar dig och vill inte skämma ut dig-
- men allt skryt och prat om dig själv hela tiden...
Alla dina hårda fördömanden gömmer en skörhet, en osäkerhet-
- och framför allt en massa lögner. Vi känner till våra lögner-
- och det är just därför som vi pratar om ingenting alls.
Vi vill inte vältra oss i vår futtighet.
Vilka lögner pratar du om?! Allt det jag sa är sant.
Snälla, ta inte ifrån mig det enda jag är säker på.
Nej, nu berättar du för mig om mina lögner.
Jag är en kvinna med stake, säg nu!
Ingen gentleman kan motstå en kvinna med stake. Okej, då.
Utan inbördes ordning: Ingen minns ditt samhällsansvar.
Det är många som minns ett annat kall du hade-
- som du gav uttryck för på universitetets toaletter.
Partiboken skrevs för att du var älskarinna till ordföranden.
Romanerna har getts ut på ett litet förlag som stöds av partiet.
De är helt ointressanta, det säger alla.
Men du har helt rätt i att min roman också är helt ointressant.
Ditt förhållande med Eusebio...
Eusebio är kär i Giordano, det vet alla.
Sedan många år tillbaka äter de lunch varje dag vid Pantheon-
- som två nyförälskade. Alla vet, ingen säger nåt.
Vad gäller din självuppoffrande barnuppfostran...
Du jobbar hela veckan på tv, och du går ut varje kväll.
Dina barn ser dig aldrig, inte ens på dina semestrar.
Sen har du en butler, en servitör...
...en kock, en chaufför som kör barnen till skolan, tre barnflickor.
Hur och när manifesteras din uppoffran?
Det är dina lögner och din skörhet.
Stefà... Mamma och kvinna, 53 år. Ett fruktansvärt liv, som alla vi.
I stället för att komma med din moralpredikan borde du känna ömhet.
Vi står på desperationens kant och det bästa vi kan göra-
- är att skämta om det. Håller du inte med?
Det var som fan...
- Egidio! - Det måste vara 30 år sen sist!
- Jag vill säga nåt. - Jag är upptagen!
- Är det ditt ställe? - Nej, jag har sålt det. Jag är chef.
Du har blivit viktig. Jag läser om dig i skvallertidningarna.
Du är alltid med nån ny tjej. Hit kommer du aldrig.
Kan du dra? Vi pratar om viktiga saker.
- Är du gift? - Gift och skild.
- Jag har en dotter, Ramona. - "Ramona"? Var det verkligen tvunget?
Vadå, vad är det för fel på namnet Ramona?
Det är svårt att leva upp till ett sånt namn.
Här kommer min dotter.
Jag har sagt till henne tusen gånger att sluta med det här.
Nu kommer det 20-åriga polskor som är villiga att göra allt.
Hon är 42 och är sofistikerad strippa.
- Världen är inte sofistikerad! - Bara du och jag är det.
Hon vill fortsätta med det här, för pengarnas skull.
- Vad gör hon med pengarna? - Droger?
Då skulle vi i alla fall ha haft nåt gemensamt.
Hon har aldrig några pengar. Låter jag som en förlorare?
- Varför säger du så? - Det känns så när jag hör mig själv.
Jag är nästan 70 och går upp klockan sex.
Jag har lagt av med kokain. Nu tar jag heroin.
Tänk att bli heroinist vid 50 års ålder! Kan det bli mer patetiskt?
Jag bryr mig bara om henne.
Jag är faktiskt en riktig far.
Hon kan ju inte jobba som strippa när hon är 50!
Du kan väl ordna nån åt henne? Känner du ingen som vill gifta sig?
Hon kan byta namn. Det skulle verkligen glädja mig.
- Jag är författare, inte hallick. - Förlåt mig.
Pappas älskling! Det här är Jep Gambardella.
Bekanta er med varandra, jag går på toa.
- Jep. - Ramona.
- Det finns polska tjejer. - Skämtar ni?
Jag vill inte ha nån tjej.
- Jag är en vän till er pappa. - Pappa har inga vänner.
När jag kom till Rom var alla här. Han är trevlig, er pappa.
Han har lärt mig massor, som att vodka är vulgärt.
Pappa vet en massa onödiga saker.
- Han bad mig ordna en make åt er. - Han är besatt av det.
- Jag letar inte efter nån make. - Det är fint att ha en familj.
Det är sant. Men det är inget för mig.
Vad är det?
- Jag känner mig gammal. - Ja, ung är du inte.
Madame Ardant...
Ja.
- God natt. - God natt.
Ett.
- Hur mår du? - Jättebra.
Jag hade en härlig dysenteri i Indien.
- Kommer du på min skilsmässofest? - Klart att jag kommer.
- Vad vill du ha i present? - Fred i Mellanöstern.
- Två. - Det blir 700.
- Berätta, älskling. - Kanske munnen...?
Jag är rädd. Jag har aldrig gjort det förut, doktorn.
Kalla mig för din vän eller älskling. Alla behöver vi kärlek.
- Vad är du för stjärntecken? - Vattuman.
Jag tänkte väl det. Vill du gå tillbaka 30 år?
- Där är du nu. - 700.
Tre.
- Du har varit hos Casagrande. - Nej...
Du har bedragit mig. Vi jobbar mot ett mål. Du har förstört allt!
Det här är sista gången.
- Stick. - Hej då.
- Fullt pris. - Det blir 1200.
- Hur mår din mamma? - Bra, tack.
- Det blir 700. - Har du lagt ut?
- Du finns alltid i mitt hjärta. - 700.
Du är fortfarande en vacker man. - Du är min stolthet.
- 700. - 11.
Jag är här för min hyperhidros.
Var svettas ni, syster?
Om händerna.
- Be för mig. - Ni behöver inga böner.
Ni skulle bara veta vad jag betalar i skatt.
Gå, syster.
700, syster.
14.
- Spionerar ni? - Jag skulle knacka.
- När då? - Vid rätt tillfälle.
- Vad gör ni här? - Inget, jag är bara nyfiken.
- Jag har sagt vad jag tycker. - Lugn.
Tror ni att alla män vill hoppa i säng med er?
De kanske helt enkelt bara vill lära känna er.
- Det har aldrig hänt. - Det händer nu.
- Är det inte bättre med armdynor? - Jo, men de skaver i armhålorna.
- Vad gör ni på lunch? - Jag och pappa ska till mamma.
Var är hunden?
- Vilken hund? - Det hör till om man bor så här.
Jag hade en labrador. För nio år sen fick han nog och stack.
De är korkade. Cocker spaniel med. Korkade.
- Hej, Jep. - Hej, Antonello.
- Känner du Venditti? - Jag känner alla.
- Det är bra att känna många. - Ja, om man vill bli olycklig.
Har du blivit besviken på folk?
Det var jag som var en besvikelse.
Andrea. Är du med mamma? Hur är det med dig?
Dåligt. Proust skriver att döden kan hämta oss i eftermiddag.
- Inte i morgon eller om ett år: Nu. - Det är kväll, det blir i morgon...
Turgenjev sa: "Döden har kastat blickar på mig."
- Ta dem inte på sånt allvar... - Ska jag inte ta Proust på allvar?
Bara menyn ska du ta på allvar.
Det är för komplicerat för en enda person att förstå.
Du förstår inte, men andra kan förstå.
- Vad svarar du på det? - Vad ska jag svara?
- Jep! - Hej, Viola.
- God kväll. - Viola.
Andrea, du kan väl gå och sätta dig?
Vad tycker du?
- Han mår bättre. - Ja.
Mycket bättre. Jag är så glad. Kommer du på torsdag?
Ja. Jag är fri på torsdag.
Visste du att Valentina Lemme är ihop med sin personliga tränare?
- Det trodde jag inte. - Jag har bjudit henne med.
Hon är elak. Hon är som djävulen.
Menar du det? Jag träffar henne på yogan två gånger i veckan.
- Men du kommer väl? - Ja då. Vi ses på torsdag.
God kväll.
Titta noga på det bordet. Var diskret.
Kyparn? Kan vi få champagne, tack. Cristal.
Du anar inte hur lärande det är att bo bland religiösa institutioner.
- Det var alltså första gången? - Ja.
Han tyckte inte att han var bra. Det gick för fort.
Av ilska eller för att avreagera sig började han dribbla som en tok.
- Och du? - Jag gillade inte att älska med honom.
Men att se honom trixa med bollen... Det glömmer jag aldrig.
Han blev jätteduktig sen. Han spelade i landslaget.
Din pappa sa att du gör slut på allt du tjänar. Vad gör du med pengarna?
Jag kanske berättar en dag.
- Varför har du inte skrivit mer? - Jag har festat för mycket.
Man slösar bort så mycket tid.
Skrivandet kräver koncentration och lugn och ro.
Det var väl inget svar. Här är det hur lugnt som helst.
Jag var bara ett stjärnskott. En sprinter med dålig kondition.
Jag har berättat om min första gång. Nu är det din tur. Berätta.
Det var på en ö en sommar.
Jag var... 18, hon var 20.
Det var vid fyren på natten.
Jag närmade mig för att kyssa henne. Hon vände bort ansiktet.
Jag blev besviken.
Sen tittade hon på mig.
Hennes läppar snuddade vid mig, och de doftade blommor.
Jag rörde mig inte, jag kunde inte röra mig.
Hon tog ett steg bakåt och sa...
Hon tog ett steg bakåt.
Hon sa...
Jag ska gå, det är sent.
Vill du följa med på en fest i morgon kväll?
Fantastiskt! Vill du ta död på oss i kväll?
- Jag avgudar knivkastare. - Det är så likt dig, särskilt låren.
Vilket mästerverk, Geronimo. Den passar bra i matsalen.
- Gud välsigne dig, Jep! - Det här är Ramona.
- Vilken förtjusande varelse. - Driver han med mig?
Jag är helt ärlig, Ramona. Synd att ni missade Geronimo D.
- Kom in, känn er som hemma. - Vem är det?
Lillo De Gregorio, landets största konstsamlare.
- Hur ser hon ut egentligen? - Jag vet inte.
Jep börjar bli en besvikelse.
- God kväll, grevinnan. - Hej. Du ser fin ut.
Det kan man inte säga om greven.
Är ni dumma? Ni stör min artist.
- Vi roar oss. - Carmelina, kom och jobba nu.
Jag vill vara här och leka.
- Har människan blivit galen? - Jag vill vara här!
De största galleristerna i Europa är här.
Om du visar vad du kan blir vår familj så glad.
- Jag är glad. Jag vill bli veterinär. - Gå och lägg er!
Mina barn ska lägga sig. Följ med mig nu.
Jag ska också lägga mig.
Hon rodnar och säger: "Förlåt, tänk att du älskar mig så."
"Min okunskap är obscen."
Han tittar på henne och säger: "Låt mig skydda vår kärlek."
Ska andra akten börja så?
Vilken skit du har skrivit.
- Den lilla flickan grät. - Nej då! Hon tjänar miljoner.
Ursäkta mig.
- Hej, Stefano. - Hej, Jep.
- Cateringen har blivit sämre. - Rom har blivit sämre.
Men...
Har du fortfarande med dig väskan?
- Alltid. - Känner du för det?
Har du sett?
Stefano har nycklarna till de vackraste palatsen i Rom.
- Är han portvakt? - Nej.
Han är inte portvakt.
Han är vän med prinsessorna.
Är ni redo? Kom med mig.
- God kväll, prinsessor. - God kväll.
Varför har du alla de här nycklarna?
Därför att...
...jag är pålitlig.
Har ni sett? Det verkar enormt men det är jättelitet.
Var stilla nu, jag ska ta ett foto.
Det blev inte bra. Skratta!
- Har du tagit det? - Ja.
Många tror att en begravning är en händelse helt utan några regler.
Det stämmer inte. Begravningen är det största händelsen av alla.
På en begravning - glöm aldrig det - visar man upp sig.
Fin. Den är fin, men prova den andra också.
Man väntar tålmodigt på att gästerna lösgör sig från folkmassan.
När man har försäkrat sig om att alla har satt sig-
- bara då, kan man framföra sina kondoleanser.
På så vis kan alla se en.
Man tar hennes händer och vilar sen sina händer på hennes armar.
Man viskar en lugnande fras som ska sägas med auktoritet.
Till exempel:
"Inom de närmaste dagarna, när tomheten infinner sig"-
- "ska du veta att du alltid kan räkna med mig."
Publiken undrar:
"Vad är det han säger, Jep Gambardella?"
Det är rätt klänning.
Det är tillåtet att dra sig tillbaka ensam i ett hörn-
- som för att begrunda sin sorg.
Men här måste man tänka sig för.
Den valda platsen måste vara både isolerad men ändå fullt synlig.
Föreställningen är bäst om den är utan några överdrifter.
Den viktigaste regeln är att man aldrig får gråta på en begravning.
Man får inte stjäla scenen från släktingarna. Det tillåts inte.
Det är omoraliskt.
Viola.
Inom de närmaste dagarna när tomheten infinner sig-
- ska du veta att du kan räkna med mig.
Nu ber jag Andreas vänner att komma fram-
- för att bära ut kistan.
Ryggen!
Det var fint att vi inte älskade.
Det var fint att visa varandra ömhet.
Jag hade glömt vad det var.
Jag lägger alla pengar på att bli frisk.
Ramona!
Frukost.
Gå upp nu, jag ska visa dig ett sjömonster.
Ramona?
Ramona, frukosten.
Bara fem minuter till.
Ser du havet?
- Var? - I taket.
Ja, jag ser havet.
Vem ska nu ta hand om dig?
Jag beklagar sorgen, Eggì.
Alla somrar tillbringade jag med att planera inför september.
Det gör jag inte längre.
Nu tillbringar jag somrarna med att minnas alla planer-
- som har gått upp i rök.
Dels på grund av lathet, dels på grund av glömska.
Vad har ni egentligen emot nostalgi?
Det är det enda som finns kvar för den som är rädd för framtiden.
Regnet kommer inte. Augusti är snart slut-
- och september börjar inte.
Jag är så vanlig men det gör inget alls.
Det är bra så.
Bravo!
Tack.
Jep!
Vad gör du här?
- Arturo. Vad gör du här? - Jag övar på min föreställning.
Huvudnumret är borttrollandet av giraffen.
- Kan du trolla bort giraffen? - Klart att jag kan.
Kan du trolla bort mig?
Jep... Vad tror du?
Om man verkligen kunde trolla bort nån-
- skulle jag då hålla på så här vid min ålder?
Det är bara ett trick.
Det är bara ett trick!
Det är bara ett trick.
Jep.
- Romano. Hur gick det? - Bra. De applåderade.
- Så bra! Varför är du så dyster? - Jag är inte dyster.
- Vad gör giraffen där? - Inget.
- Jag kommer i morgon. - Det blir inget mer.
- Det gick ju bra. - Jag åker härifrån.
Jag åker hem till mina föräldrar.
Jag åker inte ens förbi lägenheten, utan jag sticker med en gång.
Jag har bott här i 40 år.
Jag kom på att...
...den enda som jag ville säga hej då till är du.
Varför ska du åka?
Romano, varför ska du åka?
Jag är besviken på Rom.
Hej då, Jep.
Jep!
Har du sett?
- Vill du ha en kopp kaffe? - Nej tack. Jag vill fråga dig en sak.
Bara säg.
Varför lämnade Elisa mig?
- Jag vet inte. - Skrev hon inte om det i dagboken?
Det tror jag inte.
Har du nåt emot att jag läser dagboken?
Nej, Jep. Det har jag inget emot.
Jag förstår dig.
- Tyvärr kan du inte läsa den. - Varför inte?
Jag kastade den efter begravningen.
Får jag presentera min flickvän?
Angenämt. Jag heter Polina.
Som Polina i Dostojevskijs "Spelaren".
Vad ska ni göra i kväll?
Inget. Polina ska stryka klart-
- sen dricker vi ett glas rödvin och tittar på tv.
Sen går vi och lägger oss.
Vad ska du göra?
Jag ska dricka många drinkar, men inte så många att jag blir full.
Och sen...
...när ni går upp då går jag och lägger mig.
Vilka fina människor ni är!
Jag älskar långdans!
Jag ska knulla dig!
"Vem är jag?"
Så börjar en roman av Breton.
Och naturligtvis får man inget svar i romanen.
Har du hört om Viola?
Hon skänker allt till kyrkan. Hon ska bli volontär i Afrika.
Våra långdanser är de bästa i hela Rom.
Jaså?
Ja, för de är långa som tåget.
- Hur är det? - Jättebra, tack.
Det är slut.
Varför lämnade du mig? Ge mig en förklaring, snälla.
Ut! Ut med er! Ut!
Ser du alla människor? De kan ingenting.
Men jag kan göra en sak.
Vi kan göra en sak.
Så gulliga ni är!
Folk har frågat i flera år varför jag inte skriver en ny roman.
Titta på dem. Vilka djur.
Det här är mitt liv. Det är helt tomt.
Flaubert ville skriva en roman om inget men lyckades inte. Kan jag det?
Gott. Tack, din rackare.
Hur kom du på idén med en utställning?
Fotoutställningen är inte min idé. Det är min fars.
Han fotograferade mig varje dag efter att jag föddes.
Han glömde aldrig en dag.
Efter att jag hade fyllt fjorton fortsatte jag.
Jag har fotograferat mig varenda dag.
Varsågod.
- Kardinalen. - Ers eminens.
- När kommer helgonet till Rom? - På torsdag. Hon är inget helgon.
Hon är förvisso ett helgon, men inte rent tekniskt sett.
- Vem är den där kardinalen? - Bellucci.
- Han som ska bli... - Precis. Han blir nästa påve.
Jag lärde känna honom hos Giada Ricci. Han var exorcist.
- Driver du med mig? - Nej. Jag skämtar inte om djävulen.
Jag är så uttråkad.
Vi har jättekul.
Dela ankan i bitar och stek den i en kvart i en het panna.
- Sen ska ni... - Kardinalen?
Minns ni mig, Lello Cava? Vi träffades på maskerad.
- Jag var utklädd till prostituerad. - Maten är serverad.
Det här är min vän författaren Jep Gambardella.
Författare! Landet behöver författare.
Snarare präster, trodde jag.
- Får jag lov att ställa några frågor? - Självklart.
Det är ett tag som jag...
Ur en andlig synvinkel...
- Ska vi gå på skunkjakt? - Jag ska visa er!
Jag känner väl till Tebaldis skogar.
Jep Gambardella, utelivets kung. Du har tappat stinget.
Det har jag gjort i 40 år. Det är inget nytt.
Säg mig en sak, Stefå.
Har vi nånsin gått till sängs?
Självklart inte.
Det är orättvist. Vi måste genast rätta till det.
Dummer!
Vilken tur. Det finns fortfarande nåt fint kvar att göra.
Framtiden är underbar, Stefà.
Catellani har blivit sämre på kammade tyger.
Jag tycker att Rebecchi är Roms bäste skräddare.
- Vem är ni? - En som jobbar hårt.
En som medan ni roar er med era vänner för landet framåt.
Det är jag som för landet framåt.
Många har ännu inte förstått det.
Kan du tänka dig? Min granne var Giulio Moneta-
- en av världens mest eftersökta män. Jag förstod ingenting.
Du är förändrad. Du tänker jämt.
Jag kanske borde göra som Romano. Jag klarar inte av det här livet.
Ingen passar till nåt. Fråga mig, jag vet.
Allt omkring mig dör.
Personer som är yngre än jag, saker...
- De dör framför mig och... - Och du lider. Du förstår inte.
Hur smakar soppan, Geppino?
Den är god.
Varför säger du Geppino? Det gör ingen längre.
Man måste få sina vänner att känna sig som barn ibland.
- Hur får jag dig att känna dig så? - Det behövs inte.
I 60 år har jag haft förmånen att se världen som de gör.
Du vet syster Maria, den afrikanska missionären?
Hon ska komma till Rom för att få nån utmärkelse.
Hon har bara gjort tre intervjuer. Din blir minnesvärd.
- Tänk på Giulio Moneta... - Nej då.
Hon pratar italienska. Hon har läst din roman och älskar den.
Hon vill lära känna dig. Jag har ordnat en middag hos dig.
Det gjorde du rätt i.
I morgon har jag äran att äta middag med henne.
- Hos den helige fadern? - Nej, hos Jep Gambardella.
Har du sett? Påven har släppt ut klosternunnorna.
Systrar, systrar, systrar...
Systrar... Ja, perfekt.
Rödakorssystrar. Så fina. Klart? Bra.
Vilka vackra ungdomar! Jätteduktigt. Jättebra.
Helgonet vill gärna att paret Odescalchi kommer.
Hon var som deras syster. Känner du dem?
Visst. Men de är inte här.
All adel är i London för att gå på bröllop.
- Vi kan ringa Colonna di Reggio. - De är döda.
De är odödliga! Hon märker inget. Hon har inte sett dem på 70 år.
Det här är greven Colonna.
Ja, vi är tillgängliga.
I kväll...?
Vi tar 250 euro per person och kväll. Hyrbilen är inte inräknad.
Det vore lite förnedrande för oss.
Vi blir gärna inhyrda som Colonna di Reggio-
- men att låtsas vara Odescalchi... Jag vet inte.
Vi var fiender i 200 år. Det vore omoraliskt.
Ta minst tolv delar av kaninen.
Ta inte med njurar, lever och huvud. Stek.
Lägg i timjan, lagerblad, rosmarin och rödvin-
- oliver från Ligurien och pinjenötter.
Efter en timme är det klart!
Syster, i vilket kloster bor ni?
Vi bor faktiskt på hotell Hassler vid Spanska trappan.
- Syster Maria tycker det är obekvämt. - Skulle Hassler vara obekvämt?
Det är jättefint. Men syster Maria är inte van att sova i en säng.
Hon sover på golvet på kartonger.
- Har ni några planer för vistelsen? - Hon ska gå på knä i Heliga trappan.
- Har ni gjort det? - Tyvärr, jag har problem med knät...
Knäproblem är oviktiga när man tänker på ynnesten att få gå i trappan.
Det är rätt. En annan av mina specialiteter är lamm...
- Jobbar hon fortfarande med de sjuka? - 22 timmar om dygnet, varje dag.
Hon tvättar dem, ger dem mat. Ni borde se henne. Hon springer fram.
Hon är trött, men det är för att hon inte är hos de sjuka.
- Hur gammal är hon? - 104 i oktober.
Jag trodde att hon var äldre.
Det är ingen tillfällighet att hon är så gammal.
- Vad gäller intervjun med Jep... - Intervju?
Det är ett missförstånd. Syster Maria har inte intervjuats sen 1971 -
- då vissa missuppfattade hennes uppdrag i Tchad.
Men ni sa att syster Maria tyckte om Jeps roman.
Hon tyckte att den var vacker och våldsam, som världen själv.
Hon kan läsa igenom artikeln...
Nej, nej, tyvärr. Jag är ledsen om ni fått falska förhoppningar-
- men det är helt uteslutet med en intervju.
Varför är det bara ni som pratar? Låt syster Maria prata.
Signora...
Jag har gift mig med fattigdomen.
Om fattigdomen pratar man inte...
...den lever man.
Vilka sanna ord! Starka ord...
- Behöver ni nåt? - Hon måste på toaletten.
- Andra dörren till vänster. - Hon tål inte maten.
I Mali äter syster Maria bara 40 gram rötter om dagen.
Jag med! En del kvällar-
- gör jag utsökta rötter med citron.
Skrapa dem rena med kniv och hacka i småbitar...
Kardinal Bellucci, minns ni när vi träffades på festen häromsistens?
Jag ville ställa frågor som ligger mig varmt om hjärtat-
- om tro och om andlighetens kraft.
- Sen blev ni blev distraherad. - Ni kan ställa dem nu.
- Nej, nu är det meningslöst. - Varför då?
Jag skulle bli besviken när jag upptäcker att ni inte har några svar.
Jag tror... Det är i alla fall en möjlighet...
Jag tror att...
Nåväl.
Jag ber om ursäkt för det jag sa. Jag har en sak jag undrar.
Är det sant som de säger?
Är det sant att ni var en framstående...
...exorcist?
Benedicat vos omnipotens Deus.
Pater et Filius et Spiritus Sanctus.
Syster Maria!
Helgonet!
Helgonet...
- Syster Maria! - Helgonet!
- Hon heter syster Maria.
Syster Maria...
Var har den satmaran gömt sig?
Syster Maria.
Syster Maria!
Vi går och lägger oss, Elisabetta.
Gå du, jag går upp en stund.
Dröj inte för länge.
1930 födde här prinsessan Antonietta sin enda dotter-
- Elisabetta Colonna di Reggio. Prinsessan dog i barnsäng.
Flickan Elisabetta hade en lycklig barndom här.
Några år senare gjorde ekonomiska problem-
- att prinsen var tvungen att sälja palatset.
De flyger västerut.
Men just nu vilar de.
Vet ni...
...att jag kan dopnamnen...
...på alla dessa fåglar?
Varför har ni inte skrivit fler böcker?
Jag letade efter den stora skönheten.
Men...
...jag hittade inte den.
Vet ni...
...varför jag bara äter rötter?
Nej. Nej, varför?
Därför att det är viktigt med rötter.
Nu ska jag visa dig en sak.
Det slutar alltid likadant.
Med döden.
Men innan dess fanns livet-
- gömt bakom allt bla, bla, bla...
Allt gömmer sig bakom pratet och oljudet.
Tystnaden och känsligheten.
Sinnesrörelsen och rädslan.
De sporadiska och flyktiga ögonblicken av skönhet-
- och sen sjaskigheten och en ömklig människa.
Allt ligger begravet bakom varats problematik.
Bla, bla, bla, bla.
Det finns något bortom det.
Jag bryr mig inte om det som finns bortom.
Därför börjar romanen nu.
I slutänden är det bara ett trick.
Ja, det är bara ett trick.
Översättning: Karin Tengroth www.broadcasttext.com
Import: TriArt Film Ansvarig utgivare: Eva Esseen Arndorff